В търсене на хумор в мюсюлманския свят
"Защо всеки ми говори така, сякаш е станала катастрофа?" Сравняван с Уди Алън, авторът-актьор Албърт Брукс задава въпроса: колко универсален е хуморът? Смеят ли се мюсюлманите в Индия и Пакистан на същите неща като докерите в Ню Йорк. Хуморът е...
![В търсене на хумор в мюсюлманския свят](https://p.bnt.bg/c/o/copy-of-looking-for-comedy-in-the-muslim-world_12-147747-810x0.jpg)
"Защо всеки ми говори така, сякаш е станала катастрофа?"
Сравняван с Уди Алън, авторът-актьор Албърт Брукс задава въпроса: колко универсален е хуморът? Смеят ли се мюсюлманите в Индия и Пакистан на същите неща като докерите в Ню Йорк. Хуморът е глобално явление, но шегите не са. За тях е необходима обща местна предистория, на която те са явяват есенцията в кодирана реплика с очакаване за смях. Ето защо, един и същи материал може да предзвика шок или смях пред публика с различен географски и исторически код.
Заглавието на филма е предизвикателно и създава опасения за дистрибуторите от Сони Пикчърс, затова Уорнър Индипендънт Пикчърс поемат "риска" за разпространението му в САЩ.
Комедия.
САЩ, 2005г., 98 мин.
Сценарист и режисьор: Албърт Брукс
В ролите: Албърт Брукс, Пени Маршал, Виктория Бъроус, Емма Локхарт, Фред Долтън Томас, Джон Каръл Линч, Шитал Шет, Джон Тени, и др.
В интерес на международния си имидж, Американският сенат одобрява проект, с който да рабере какво кара мюсюлманите да се смеят. Комикът Албърт Брукс не е първи в листата на кандидатите, но бившият актьор и сенатор Фред Далтон Томпсън предлага на Брукс изключителна възможност да помогне на своята страна, като прекара един месец в Индия и Пакистан, докато изследва техния хумор и опише резултатите в доклад от 500 страници. Мисията не предвижда парично възнаграждение, но обещава красив "Орден за свобода" с цветна панделка.
Придружаван от двама правителствени бюрократи, Брукс пристига в Ню Делхи, отваря офис и наема красивата секретарка Мая, която пише 125 думи в минута и има връзка с ревнив иранец. Брукс започва да обикаля, разпитвайки наоколо случайно преминаващите за онова, което ги разсмива. Забелязвайки, че хората предимно го гледат подозрително и не отговарят на въпроса му, решава да отиде при публиката и да представи шоу, като избраното място за сцена е старият Делхи. Наема училищна зала с 400 места, разпространява брошури и кани обикновената публика на спектакъл. Те отговарят гостоприемно, но комедийният му талант не успява да ги впечатли. Затова избира да опита в Пакистан, където обаче не може да получи виза, но може да влезе нелегално с други комедианти, охранявани от въоръжен отряд на тайно място близо до границата. Въпреки че споделя шегите им, Албърт отново не намира изворите на хумор и се връща обратно в Делхи, там секретарката Мая вече е събрала материал за 4 страници. Неизвестно за Албърт, но неговото присъствие и тайно пътуване до Пакистан не е останало незабелязано от двете правителства, които бързо планират да увеличат военното си присъствие от двете страни на границата. Междувременно Мая иска да скъса с гаджето си и не намира по-добър изход, освен да изпозва Албърт като романтичен претекст. За късмет или не, но Брукс неочаквано е поканен за интервю от телевизия Ал Джазира, което отново подхранва надеждите му "в търсене на хумор в мюсюлманския свят".
"Защо всеки ми говори така сякаш е станала катастрофа?"
"Напиши, че полските шеги действат навсякъде".
"Аз бях най-смешният в училище и най-смешният на тренировките по експлозиви".
"Мисля, че да се смееш е сериозна работа и ние го възприемаме по този начин. Да предположим, че този джентълмен е мой приятел. Той ме подвежда и печели предимство от моята невинност, както бихте казали. Аз съм емоционален глупак. Той се опитва да ме прави на глупак, само че аз не съм. Аз му "позволям" да ме прави на такъв. Просто, играя невежа. Само се преструвам на глупак. Знам всичко за него, но не знам нищо за играта, която играе с мен. И това ме кара да се смея, да се чувствам добре. Окей, сега той е щастлив. Така че, само да го видя щастлив е достатъчно, за да се чувствам добре и също започвам да се смея."
Златна Романова